Práca na sebe môže byť v rôznych oblastiach
Niekto na sebe pracuje fyzicky, iný sa stará o to, čo konzumuje, ďalší ako vyzerá a potom ďalší, ktorí sa rozhodli, že idú viac objavovať samých seba, viac sa pozerať na seba a do hĺbky.
V tomto prípade sa často stretávam s frázami ako: už roky na sebe pracujem, dostal som sa naozaj ďaleko, mnohými vecami som prešiel…
![Ako na sebe pracujeme](https://www.woman.sk/wp-content/uploads/2019/07/800_AdobeStock_158863522.jpg)
No je to naozaj tak? Alebo nás len klame naša myseľ, že sme na sebe naozaj zapracovali? Pokiaľ pozeráme nejaké motivačné videá, filmy, čítame knihy venované rozvoju osobnosti a vzdelávame sa, je to skvelé. Získame nový uhol pohľadu na to, čo sa vlastne okolo nás deje. Začneme vnímať nové skutočnosti, veľa vecí možno pochopíme. No naozaj sa niečo veľké zmenilo aj v nás samotných? Naozaj sme sa tak ďaleko posunuli v našom živote? Pomohlo nám to vyliečiť nejakú chorobu? Napredujeme? Prestali sme si vytvárať rôzne problémy, ktoré sme si doteraz vytvárali? Posunuli sme sa v našom vzťahu? Mnoho ľudí odpovie, že áno, trocha. Avšak len na chvíľu.
Prečo je to tak?
Je to tým, že táto práca na sebe je len na vedomej úrovni. A keďže naše vedomie je len cca 5 %-10 % toho, čo je v nás, tak ak chceme skutočne zistiť, kto sme a prečo sa nám dejú veci, ktoré sa nám dejú, musíme ísť do nášho podvedomia – čiže do zvyšných 90 – 95%. Epigenetika a rôzne ďalšie vedy poukazujú na to, že ak chceme uskutočniť trvalú zmenu v našom živote, ktorá reálne ovplyvní všetko to, čo si vytvárame okolo seba, čo sa nám deje, potrebujeme začať pracovať s našim podvedomím. To znamená, že naša práca by sa naozaj mala sústrediť práve tam. Odhaliť, kde je a kde vznikol ten problém, ktorý máme, či už je problém na fyzickej alebo psychickej úrovni, prípadne rôzne strachy, traumy, presvedčenia a bloky.
Je podstatné nájsť, kde tento problém vznikol…
Či už je to niečo, čo si nesieme ako genetický program po našich rodičoch, alebo ich rodičoch, alebo je to niečo, čo sme si vytvorili tu, v tomto živote. Tak či tak, stále je podstatné nájsť, kde tento problém vznikol, v ktorom momente, prečo vznikol, aké emócie sú tam uložené a čo nám tieto programy spôsobujú. Tieto programy dokážu naozaj veľmi výrazne ovplyvniť náš život. To, ako žijeme, ako sa správame, čo robíme. Môžu nám vytvoriť choroby, pretože sa stále viac ukazuje, že všetky choroby si tvoríme my sami. Či už si to chceme priznať, alebo nie. V podstate ich potrebujeme na to, aby sme sa niečo naučili, aby sme sa poučili, niekam posunuli. A je dôležité si to uvedomiť.
Nie každý má odvahu začať dolovať sám v sebe
Je nevyhnutné prevziať zodpovednosť za svoj život, za to, čo si vytvárame, a naozaj začať pracovať na sebe. Prečítať knižku je síce jednoduché, ale reálne uchopiť to, čo sa tam píše, začať to žiť a ovplyvniť naše podvedomie, je úplne niečo iné. Nie každý má odvahu začať dolovať sám v sebe, vo svojom podvedomí, vo všetkých tých programoch, ktoré v sebe máme. No ak nájdeme tú odvahu, dokážeme zmeniť veľmi veľa.
Napríklad ja som asi od 12 alebo 13 rokov trpel alergiou na peľ. Každým rokom sa to zhoršovalo, až sa to dostalo asi pred 5 rokmi do stavu, keď som potreboval dva inhalátory, aby som mohol v lete vyjsť von. 365 dní v roku som bral antihistaminiká, aby som mohol existovať, keď príde to kritické obdobie. A nikto mi s tým nevedel pomôcť. Lekári tvrdili, že bohužiaľ mám nábeh na astmu, bude sa to len zhoršovať a nič sa s tým nedá robiť. Hľadal som spôsoby, chodil som k liečiteľom, nikto mi s tým nevedel pomôcť. Keď som sa začal venovať tejto práci, išiel som naozaj do hĺbky, do podvedomia, našiel som spomienku keď som mal 12 a neznášal som chodenie na chalupu s mojimi rodičmi, kde som musel napríklad rýľovať, polievať, ……, a ďalšie rôzne veci, čo sa na chalupe bežne robia. Namiesto toho, aby som mohol byť vonku s chalanmi a zabávať sa.
Tak veľmi som to nenávidel a taký odpor som si voči tomu vytvoril, že som si vytvoril alergiu…
Tá mi zabezpečovala, že tam nebudem musieť ísť, pretože nebudem môcť dýchať, pretože budem mať takú reakciu, že mi pobyt vonku a práca okolo chalupy budú škodiť. Aj keď sa za chvíľu chalupa predala, tento program v mojom podvedomí zostal aktívny, stále má v podstate svojim spôsobom chránil, ale naň sa nabaľovali ďalšie veci, takže sa to stále zhoršovalo. A keď som odstránil z môjho podvedomia túto spomienku, odstránil som tie emócie a vytvorené programy, zrazu alergia neexistovala. Po tomto odstránení prišlo leto a ani v najhoršom období som nemal žiadnu reakciu, vysadil som lieky a už som nikdy nepotreboval ani lieky, ani inhalátor. Niekedy je to naozaj takéto ľahké. A to som tým trpel v podstate viac ako 20 rokov. A takto fungujú takmer všetky choroby. Niektoré sú komplexnejšie, trvajú dlhšie a treba toho odhaliť viac, ale v podstate každý jeden problém, ktorý máme, má niekde svoj počiatok.
Keď vieme ako, tak môžeme zmeniť vo svojom živote v podstate čokoľvek…
Pokiaľ sme ochotní a máme odvahu hľadať počiatok problému, pokiaľ sme ochotní sa dostatočne hlboko pozrieť do svojho podvedomia a samozrejme, keď vieme ako, tak môžeme zmeniť vo svojom živote v podstate čokoľvek. Takže je vhodné zamyslieť sa, ak hovoríme, že pracujeme na sebe, či to svojim spôsobom nie je len výhovorka, aby sme sa pozreli na ten problém, ktorý tam je. Aby sme naozaj odhalili, čo za tým je a zmenili svoj život. Pretože aký zmysel má pracovať na sebe, ak v podstate nič reálne nemeníme, len sa snažíme niečo pochopiť? Ak sa tvárime, že to chápeme, ale nevieme to žiť, pretože naše podvedomie, naše programy nám to nedovoľujú. Potom to nemá veľký zmysel. Potom sa v podstate len so všetkými predháňame, kto je viac, kto prečítal viac kníh, kto bol na viacerých prednáškach, na viacerých seminároch. No skutočná práca je o tej odvahe ísť sám do seba a meniť to, čo je v nás a zaužívané. Naše genetické alebo historické programy, ktoré si držíme.
Prajem veľa šťastia v nájdení odvahy, v odhaľovaní toho, čo je skutočne v nás, aby sme našli našu skutočnú podstatu toho, kto sme, aký je náš skutočný potenciál a zmysel života, ktorý nás bude napĺňať.